600 år før Columbus-
-ble Nord-Amerika invadert av ubarmhjertige plyndrere-
-som ville bosette seg der.
Noe stoppet dem.
Dette er legenden om hva som skjedde.
Vi er morgengryets folk.
Dette landet har vært vårt i utallige generasjoner.
Det er en spådom som snakker om en skapning som er rask på foten-
-og hvit som snøen.
Når han blir sett, følger forandring som en storm.
Han kan ikke bli her.
Huden hans... Øynene hans...
De er som en ond ånd som aldri har sett solens lys.
En demon.
Han er ikke en demon.
Han er en gutt.
Det ligger i blodet hans.
Han vil bli et udyr. Slik som fedrene hans.
Om vi setter barnet ut i kulden for å dø...
...hvem er udyra da?
Hun snakker sant.
Guttens skjebne...
...er her blant folket.
Han blir værende.
Hvem er du?
Lille villmann.
Drep dette pakket!
Du er ikke min sønn!
15 år senere
La meg hjelpe deg.
Spøkelse.
Kom igjen, bli med!
Kom igjen! Her borte!
Jeg ser de unge.
Velkommen. Din reise er fullendt.
Du har kommet tidlig til vårhandelen.
Siden når har stifinneren dratt på handelstur?
Jeg kommer for mer enn bare handel.
Gi meg den. Gi meg den.
Se, det er den stille mannen.
Spill for oss.
Den er min!
Jeg skal få tak i den.
Hun er vakker, ikke sant?
Det var et snøskred i løpet av vinterjakta.
Hvor mange døde?
Tre av de fire jaktlaga.
Blant dem var han som skulle overta etter meg.
Har du valgt en ny etterfølger?
Det blir en av dem.
Men hvem av dem?
Det vet jeg ikke enda.
Din datter har vokst seg til en kvinne, Stifinner.
Og vi er blitt gamle menn.
Dere har vært gamle menn en god stund.
I kveld feirer vi krigernes sirkel.
Kanskje du vil lede ritualet?
Hva ser du?
Spådommen...
...kommer snart til å oppfylles.
Morgengryets folk har alltid hatt en stifinner.
Tradisjonen forplikter folket...
...til å velge en etterfølger.
Datter...
...han har ikke gjort seg fortjent til å være her enda.
Du er fremdeles plaget av demonene fra din fortid.
Du vil aldri vite hvem du er før du har akseptert dem.
Da skal jeg finne min egen vei.
Sønn.
Om jeg ikke får være en kriger...
...hvem er jeg?
Du er en av dragemennene, men du hører til oss.
Farvel.
Farvel. Sees neste år.
Se hva jeg har. Det er en fløyte.
Du har en fløyte.
-Ha det, min sønn. -Ha det, far.
Jeg blir ikke borte lenge.
Å, så vakker.
Ha det, mor.
-Vær trygg, gutten min. -Hei, spøkelse!
Nei, dra.
Kom an.
Farvel, min sønn.
Ikke gå for langt alene.
Hvorfor er du så alvorlig hele tida?
Jeg skal jo passe på deg.
Passer du på dukken min også?
Jeg lover at jeg skal passe på dere begge.
Bli med henne.
Nei!
Fort, samle dem sammen!
Løp! Løp!
Nei! Nei!
Nei!
Mor.
Vent!
Vis at vi eier litt respekt.
Til tross for at de er villmenn-
-burde vi behandle dem med respekt.
Å dø på klingen!
Far!
Han ser annerledes ut.
Kanskje han kan bruke et sverd.
Ta det fra ham før han skader seg selv.
Bring meg hodet hans!
Denne villmannen kjenner skikkene våre.
Hvor er hodet hans?
Jeg mistet ham.
Fanden ta deg!
Han vil lede oss til den neste landsbyen.
Jeg skal drepe dem alle.
Bra. Vi dreper dem alle før vi bosetter oss her.
-Det var der borte. -Jeg hørte det også.
Far, de sporene.
Kom dere vekk.
Han blør.
Far!
Han er ikke langt unna.
Han må sove.
Og det samme må jeg.
Hva er det du drømmer om?
-Vi burde ikke ha brakt ham hit. -Jeg frykter at han er farlig.
Vi trenger ikke å frykte ham.
Dette er dragemennenes merke.
Det er de som jakter på ham.
-Enn om de kommer hit? -De vil drepe dere alle.
Hver eneste mann, kvinne og barn.
De lar kanskje en unnslippe så de kan følge ham til den neste landsbyen.
Men de skjærer ut tungen først så du ikke kan advare noen.
Jeg har sett dem gjøre det.
Hva med landsbyen din?
De er døde.
De vil følge sporene dine hit.
Jeg sa dere skulle la meg være.
Dere skulle ha hørt etter.
Vi kan slåss.
De bærer alle slike våpen.
Og de er dekt i en hud som steinpiler ikke kan trenge gjennom.
Løp, så overlever dere kanskje.
Om dere slåss...
Let gjennom hula!
Dere to må lede folket vårt til bukta.
Dra vestover gjennom fjellene.
Når dere kommer dit veien skilles, må dere dra østover.
Våren har kommet tidlig og det er ikke trygt vestover.
Det er fare for snøskred.
Vi har hatt nok tap av liv.
Dra.
Vi drar.
Hva skal du gjøre?
Drepe så mange som mulig.
Og etterpå?
Det blir ikke noe etterpå.
Far...
...du kan ikke bare la ham reise.
Han må finne sin egen vei.
Hjertet hans er fullt av hevnlyst.
-Bær hva du kan. -Han vet best.
Snu! Dra tilbake!
Snu! Dra med de andre.
Ikke stopp. Fortsett å gå.
Kom an, skynd dere.
Raska på! Kom an!
-Hvor skal vi? -Fortsett å gå.
-Kom an. -Dukka mi!
I denne kløfta møtes stiene.
Ja.
Vi møter dem her.
Stifinnerens datter er ikke her.
Hun er borte.
Stifinneren sa at vi skulle holde sammen...
-...og komme oss til bukta. -Så vi kan gjemme oss som mus.
Jeg skal finne henne.
Bringe henne tilbake.
Sammen med lederen for dragemennenes hode.
Du drar ikke på grunn av dragemennene.
Du drar fordi hun dro tilbake til ham.
Vi drar østover slik stifinneren ba oss om å gjøre.
Asken er varm enda.
De er ikke langt unna!
Slukk faklene!
-Kvist. -Spyd.
Hvorfor er du her?
Det er et spørsmål du må stille deg selv.
Du snakker i gåter, gamle mann, bare si hva du mener.
Du har en beslutning å ta. Stol på det jeg sier.
Jeg stoler på dette.
Et sverd...
...er tveegget.
Min far sier at du er hevngjerrig.
Du kan ikke være her.
Det er to ulver som kjemper i hver eneste manns hjerte.
Den ene er kjærlighet.
Den andre er hat.
Hvilken vinner?
Den du fôrer mest.
Hvem er de?
Hvorfor har de kommet hit?
De er udyr.
De lever for å myrde og plyndre.
De lever og dør ved sverdet.
Det ligger i blodet.
Har du det i blodet?
De kommer.
Nå!
Vi møtes tilbake i hula.
Vent. Ikke enda.
Nei!
Se!
Fang ham!
-Kom an. -Nei.
Finn henne. Beskytt henne. Dette er min reise.
Og den ligger på en annen vei.
Dra!
Jeg ser ingen ting.
Horesønnen er ikke her!
Nå kommer han nok ut.
Nei. Nei.
Har du hatt nok hevn?
Fortell meg hvor den neste landsbyen er.
Ta ham!
Hun kom og forandret det jeg ikke kunne.
Om du ikke er sterk nok til å drepe bjørnen,-
-bruk bjørnens styrke til å drepe den.
Ta min sti...
...så skal jeg ta din.
Fortell meg det!
Riv ham sønder!
Skal du fortelle meg hvor landsbyboerne er?
For mange år siden kom det et skip hit.
Om bord var det en gutt...
...sønnen til en stor vikingkriger.
Jeg kjente din far.
Hvor er de?
Vent!
Jeg skal vise dere veien.
Jeg skal være stifinneren deres om dere lar henne leve.
Jeg visste at du kunne snakke som et menneske.
Gunnar! Et øye for et øye!
Jeg bestemmer hvem som dør.
Jeg husker dragemennenes hjem, den endeløse vinteren.
De kjenner snøen og isen bedre enn noen.
Men de kjenner ikke til våren vår.
Hvor har de dratt?
Vent! Vent!
Over fjellene...
Jeg vet hvor de har dratt.
Du får føre an.
Herover!
Kom igjen.
De kommer til å finne de andre. Hva er det du gjør?
Det din far lærte meg.
Kom deg opp din klønete merr!
Vi må vestover.
Det fører vekk fra kysten!
Tror du jeg er en idiot, gutt?
Jeg forteller deg sannheten.
Bring merra hit.
Se her!
Kom igjen!
Vi burde gå rundt isen.
-Han prøver å hefte oss. -Nei.
Det er tryggere å gå rundt innsjøen.
Vi er ikke feige!
Så du har blitt dragemennenes stifinner. Bra.
Jeg holder på å dø.
Ikke kom og klag til meg.
Du kan forresten ikke dø enda.
Du er ikke ferdig.
-Dette er til den neste stifinneren. -Hvem?
Det vet du allerede.
Få ham ut derfra!
-La ham dø! -Det var din idé å krysse isen...
...og vi trenger ham.
Er det kalt, din drittsekk?
Vi går rundt innsjøen.
Det tapte jaktlaget.
Vi binder oss selv sammen.
Stien er for farlig.
Da får du føre an.
Bind dere selv sammen!
Hun forblir bundet til meg.
Han leder oss ingensteds!
Jeg vil at du skal slå meg.
-Hva? -Slå meg.
Slå meg!
Nok, kjerring!
Du er en vikingsønn. Vis det!
Vis det!
Her!
Kom hit.
Hør på meg!
Dra!
Nei, jeg forlater deg ikke!
Dra! Stol på meg! Vær så snill!
Dra!
Du velger villmennene over dine egne.
Du må dø, din skrikerunge...
...ettersom du ikke klarte å huske hvem du er!
Jeg vet hvem jeg er!
Gjør det!
La meg dø på sverdet.
Jeg er den siste av ditt folk i dette forbannede landet.
Du hører ikke til mitt folk.
De er borte.
Spådommen...
...har gått i oppfyllelse.
Som min far før meg...
...ble jeg stifinneren til morgengryets folk.
Han voktet over kysten, alltid over kysten,-
-på utkikk etter dragemennene-
-for å holde hatets ulver vekk fra kysten vår.
Han hadde funnet sin egen vei.
Han hørte ikke hjemme blant to folk, men likevel tilhørte han begge.
Han forandret livet mitt...
...og vårt folks skjebne.